Det sägs att när man måste skära ner på spriten har man alkoholproblem.
Mitt huvud är ett virrvarr. Jag kan inte organisera tankarna.
Och att skriva på maskin känns som arbete.
Jag har aldrig skrivit mer än 250 ord. Inte ens i skolan.
Fem stycken på 50 ord var. Herregud, så lat jag var.
Jag borde ha gått klart skolan. Då kunde allt ha varit annorlunda.
Hur mår ni, sir?
Sommaren är på väg. Jag kände doften av den.
Jag trodde jag kände lukten av majs, men det är ju omöjligt.
Där kom den igen.
Parfym.
God morgon, miss Blankenship. Hur var operationen?
En mardröm. Etern och blindheten. Sen fick jag glasögonen.
-Så allt är bara bra? -Jag var blind, och nu kan jag se.
-Bra. Om du behöver mer tid... -Jag mår bra, Roger.
-Jag skojar! -Jag glömde boken hemma.
Kan du ordna numret till Bethany Van Nuys?
-Lyft och släpp ner den. -Så stark är jag inte.
-Sluta, han har rätt. -Jag känner mig som Margaret Mead.
-Jag tror den här är båg. -Vi ska lyckas. - Harry, flytta dig.
-Vad försiggår här? -Jag vet inte.
Jag fastnade på väg från toaletten. Tack, mina herrar.
-Återgå till arbetet! -Den tog min klocka.
-Ken köpte en chokladkaka... -Den snodde min växel.
Och Joey har minst händer.
-Varför inte stoppa i ett mynt till? -Tror du inte att vi har försökt det?
Lägg av! Tvinga mig inte att komma ut igen.
-Förlåt, "mamma". -Ursäkta?
-Glöm det. -Jag vill ha min klocka.
Ring kundtjänst. Låt nån vuxen sköta det.
Vad står på? Jag satt i ett viktigt samtal.
Joan delar ut anmärkningar.
-Joey, mitt kontor. -Ta det lugnt med honom.
-Smisk, precis som jag drömt om. -När fick vi en varuautomat?
Du må vara frilansare, men sånt uppförande tolereras inte här.
-Vi två har ett problem. -Varför hackar du alltid på mig?
-För att du är mest respektlös. -Nej, Stan är värre.
Han kanske är bättre på sitt jobb.
Kul att det roar dig. Du är så arrogant.
Jag? Vad gör du, förutom att bete dig som om du vill bli våldtagen?
-Ursäkta?! -Jag är ingen gröngöling.
Ingen madam från nåt kinesiskt horhus behöver visa mig hur det funkar.
-Oj, jag visste inte att du var här. -Det är ju mitt kontor.
Ni får sluta gå igenom här. Det är ingen genväg.
Ta några extra steg, det kan behövas.
Du har rätt.
Varsågod. Jag ska ändå gå.
Förlåt.
Miss Blankenship, trevligt att se er. Välkommen tillbaka.
-Låt mig hjälpa er. -Äntligen nån som erbjuder sig.
-Jag ser ju med glasögonen, sa jag. -Jag har slut på cigaretter.
Här är spriten din. Jag har bara två händer.
-Det räcker. -Men hur länge?
Ställ dem i förrådet igen och hämta cigaretter.
-Din fru ringde. -Hon är inte min fru.
Mrs Francis sa att du inte får barnen i helgen. Det är väldigt komplicerat.
-Bobbys födelsedagsfest är på söndag. -Det är Genes födelsedag.
Ska jag köpa en present till honom eller henne?
Nej.
Vilken trevlig överraskning.
-Gör det nåt att jag kom tidigare? -Du ville ju inte se mig packa.
-Du vill inte ens säga hej då. -Nej.
Det är rekrytutbildningen. Jag kommer tillbaka.
Du sa att de använder skarp ammunition.
Kom. Följ med hit in.
Greg, det gör bara saken värre.
Det är åtta veckor. Jag kommer tillbaka i uniform. Det lär du gilla.
Vad ska jag göra? Vem ska jag prata med?
Prata med dina vänner på jobbet.
Är det så här du vill tillbringa den här tiden? Med att gråta?
-Jag kan inte. -Jo då.
Låtsas att vi är på nåt hotell.
Och att vi båda smitit iväg under eftermiddagen.
15 000 sydvietnamesiska fällskärmssoldater släpptes ner-
-medan amerikanska trupper väntade på de första striderna mot Viet-cong.
Det blir de första striderna mot kommunistiska styrkor-
-sen Koreakriget.
Det pratas mer och mer om Vietnam.
Hoppas det inte blir ett nytt Korea.
Jag låter som en liten flicka som skriver dagbok.
Gene har födelsedagskalas på söndag.
Jag kan inte åka dit. Jag tänker mycket på honom.
Han kom till av desperation och föddes in i en enda röra.
Saker jag skulle vilja göra:
1. Bestiga Kilimanjaro. Eller bara åka till Afrika.
2. Få en liten smula kontroll över hur jag känner mig.
Jag vill vakna.
Jag vill inte vara den mannen.
Kan du ge den till chefen?
Mountain Dew. Där rasade allt. De gillade inte vårt jobb.
-Synd. -Nån visade det för buteljerarna.
De gillar inte häxor och brygder. Eller det ockulta rent allmänt.
Du sa väl att det var deras bonnlurk?
Ja, men sån är läskbranschen. Pepsi lyder under buteljerarna.
De vill att vi ändrar på skissen.
Den är förbrukad. De vill inte se den igen. Börja om.
Ska Stan ta över?
-Jag har rätt mycket att göra. -Ska jag be Joan lösa det?
"Det"? Du vet inte ens vad "det" är.
-Miss Blankenship, hämta Joan. -Hon blir rädd när du gör så där.
-Jag hade en blind farbror. -Hon genomgick en starroperation.
Han hade syfilis.
-Ja? -Vi ska göra om Mountain Dew.
-Jag vill ha Joey på heltid ett tag. -Jag ska se om han är tillgänglig.
Är du säker på att han passar bäst? Vi måste ju göra nåt nytt.
Det är mer komplicerat än så.
Det kanske inte passar att ta upp det nu, men...
-Han har fått klagomål. -Jaså?
-Han är inte trevlig mot flickorna. -Har du nåt exempel?
Jag skyddar de involverade, men det rör ett extremt grovt skämt.
-När då? -Det spelar ingen roll.
Visst, du kan berätta det senare. Pojkar är som de är.
Men jag tänker titta i andras böcker. Det är för mycket att göra.
Jag vet skämtet. Den grabben är så stöddig...
-Är vi klara? -Visst.
Kan du be "Ray Charles" komma hit och städa upp?
När man kommer till Hollywood inser man att den myten är delvis sann.
-Man kan bli berömd på nolltid. -Hur rör det "Peyton Place"?
Ryan gjorde en scen mot en rival, och killen var urusel.
De ville ha ett nytt ansikte. En friskus, men lite spjuveraktig.
-Är jag galen, eller? -Vadå, vill du bli skådis?
Låter det som jag? Jag menar dig!
Jag har kontakter. Inte inom filmen, men i tv-branschen.
-Jag är en jordnära typ. -Du är så stilig.
-Jag visade dem en bild. -Hur fick du tag i den?
Jag skickade en från julfesten.
Mr Crane? Ursäkta, men Peggy Olson frågar efter mr Baird.
-Tack för att du tänkte på mig. -Du är alltför blygsam.
-Vad gjorde du där inne? -Fikusen försökte stöta på mig.
Ja, alla vill ha dig, Joey. Vad gjorde du mot Joan?
-Jag läxade upp henne. -Dumt, hon är viktig här.
Hör här. Vi är kreativa, och hon är en uppblåst sekreterare.
-Visst, lyssna inte. -Det finns en Joan på varje företag.
Min mamma var en Joan. De kör med alla.
Hon ville att folk skulle glo på hennes bröst.
Hon är inte din mamma. Hon och Lane driver det här stället.
Okej, uppfattat.
Är det inte dags att gå snart?
-Roligt att ni kunde komma. -Vi skulle ändå på teatern.
-Ralph Stuben. - Min fru Betty. -Trevligt att träffas.
Kongressmannen bad mig ta det här genast, och inte på telefon.
Det går bra, och hon är mycket diskret.
Det är problemet med att vara politikerfru. Det och alla middagar.
-Betty har erfarenhet av sånt. -Vilken föreställning såg ni?
Ska vi ta en drink i baren?
Det går fort.
Tack.
Är du en Felix eller en Oscar?
Jag vill helst vara en Oscar, men jag är nog en Felix.
Varje träff med dig känns som den första.
-Är det bra eller dåligt? -Du träffar säkert nån annan.
Och säg inte nej, då sårar du mig bara mer.
Jag är här med dig nu. Vi är på en träff.
-Har vi inte lärt känna varann? -Det kräver kontakt över längre tid.
Vill du inte stå nån nära?
Jo.
Vi tillhör ju olika generationer, men jag behöver mer från dig.
Vi är från olika generationer. Kvinnor var inte lika framåt förr.
Och jag träffar ingen annan. Jag jobbar. Hela tiden.
Jag blir glad när du ringer, men sen hör jag inget.
Vi behöver inte gifta oss för att jag ska kunna visa upp dig.
Don. Hur står det till?
Bara bra, Henry. - Henry och Betty, det här är miss Van Nuys.
-Bethany. -Ha en trevlig middag.
-Du store, vad var det där? -Det var faktiskt min exfru.
Och hennes man. Och nån stackare som kommer att få en hemsk middag.
Va? Hon?
Officiellt är jag här för att tacka dig för att du fick guvernören-
-att stödja kongressman Lindsay. Det kan inte ha varit lätt.
Rocky hatar honom bara för att han är stilig.
Lindsay vill bara bli borgmästare. Han har inga presidentambitioner.
Då har han inte sett Lifes omslag.
Okej.
Låt säga att kongressmannen sätter ihop en grupp med sikte på -72.
Och, ja...
Om den skulle skapas skulle den byggas kring dig.
Och ja, han vill heller inte att Rocky ska få dig.
-Elizabeth, vet du vad du vill ha? -Vi är snart färdiga.
Ni får ursäkta.
-Hon blir varm efter en drink. -Min fru har det andra problemet.
-Mår ni bra? -Ja då.
-Ni tappade er handväska. -Jag kan ta den.
Vad skulle jag ha gjort? Satt dig i en taxi?
Jag fattar inte att du lät mig sitta där och se på dem.
Du "behövde" en drink? Är du ett fyllo, eller?
-Såna saker får du inte säga. -Bestämmer du vad jag får säga?
-Jag har haft ett sånt äktenskap. -Du kan inte undgå att träffa honom.
-Jag hatar honom. -Ett starkt ord. Jag hatar nazister.
Min exfru irriterar mig, men jag hatar henne inte.
-Du är ett helgon... -Jag är vuxen!
-Får jag inte bli upprörd? -Inte när det förstör hela kvällen.
Han bad mig ta Lindsay hela vägen. Don Draper har ingen talan.
-Du har rätt. Vem bryr sig om honom? -Du.
Han tar för mycket plats i ditt liv. Och kanske i ditt hjärta.
Dumheter!
Vi gick kanske för fort fram.
Vi?! Jag var gravid i sjätte månaden när vi träffades.
-Stanna bilen. -Skojar du?
Släpp ut mig, Henry! Nej, släpp av mig hemma.
Du vill ändå inte bo där, så du kan bo på hotell-
-eller där du bodde när vi träffades. I din herrgård med alla tjänare.
Håll mun, Betty. Du är full.
-Vad gör du? -Gör det trevligt för dig.
Hon är rar, och hon vill att jag ska lära känna henne.
Men det gör jag redan.
Folk berättar vilka de är, men vi ignorerar det.
För vi vill att de ska vara som vi vill att de ska vara.
Fortsättning följer.
Hon har säkert tänkt på den repliken hela kvällen.
Jag tittade upp på Barbizon och tänkte på kvinnorna där.
En i varje rum, där de rör vid sig själva för att somna.
Waverly och 6th.
Jag gillar att sova ensam. Sträcka ut mig som en fallskärmshoppare.
Svala områden att flytta sig till. Jag uppskattar det helt enkelt mer.
Nej! Nu pratar jag. Jag struntar i vart du tar vägen eller vad du gör!
Så för att... Låt mig prata!
Jag vill ha tillbaka nyckeln och slippa se dina kalsonger på golvet!
Och jag lagar inte mat!
Vet du vad, David? Dra åt helvete!
God morgon.
Ska du redan åka?
Hade du tänkt säga hej då?
Jag tänkte att du behövde sova.
Jag är ledsen, Henry.
Kom hit.
-Jag vill inte försvara mig jämt. -Jämt?
Jag är verkligen ledsen.
Jag vet. Sov nu.
Carla följde barnen till skolan.
Henry, han var den ende mannen jag nånsin varit med.
Jag ringer sen.
Den är god, för den smakar Mountain Dew.
Lättblandad. Jag kallar den "Flygbränsle".
"Raketbränsle". Den är enkel och tilltalar unga och bonnläppar.
-Kopieringsmaskinen har pajat igen. -Jag tror jag dödade den.
-Jag låter labbet analysera den här. -Den är jättegod.
-Din pajas. -En cocktail har tre ingredienser.
Vodka och Mountain Dew är en nödlösning.
Don vill ha Joey Baird på heltid i tre veckor.
Det är väl inte mitt bord?
-Varuautomaten ställer till oreda. -Den har ju blivit en succé.
Intäkterna ökar. Jag tänkte föreslå en smörgåsautomat.
Då skulle fler jobba på lunchen.
Eller så får vi feta sekreterare som äter smörgåsar hela eftermiddagarna.
Det har kommit många klagomål.
Har du bett dem ringa numret?
Vad tror ni Lane och Joan gör där inne?
-Det är en ohelig allians. -Jag vet exakt vad de gör.
Joan ligger på skrivbordet med lökarna på journalerna.
Lane står bakom med plommonstop på.
-Du, gör inte så där. -Det är Joan som gör det.
Mountain Dew. Ge mig tre cocktails var, med minst tre ingredienser.
Peggy Olsen, en pionjär inom glädjedödandet.
Du älskar henne.
Henry Francis i telefon.
-Det är Don. -Hej, Don. Henry Francis.
-Ursäkta att jag stör på jobbet. -Det är väl viktigt.
Ja, men inte livsviktigt.
Jaha.
-Vad kan jag hjälpa dig med? -Jag har köpt en båt.
Jag skulle vilja ställa den i garaget men dina saker är i vägen.
Jag kan anlita en flyttfirma och ställa dem på ett lager.
Nej, jag borde nog hämta dem själv.
Genes födelsedagskalas är på söndag.
-Jag vet. -Så lördag passar nog bäst.
Jag förstår.
-Båten kommer nästa vecka, så... -Visst. Jag kommer vid tolv.
Miss Blankenship, kan jag få lite kaffe?
-Automaten tog 30 cent av mig. -Hur är det möjligt?
Jag skulle köpa mintpastiller och den tog 5 cent.
Sen la jag i en 25-centare som den också tog.
-Lyste "Rätt belopp"-skylten? -Jag började med rätt belopp.
-Peggy, det är bara 5 cent. -Och ingen svarar på det där numret.
-Du är otrolig. -Ge mig mintpastiller, då.
-Vem har gjort den? -Vadå?
Den pornografiska teckningen.
Det är modigt att vara anonym.
Det är modigt att göra det där. Det är olagligt i många delstater.
Jag längtar verkligen till nästa år då alla ni är i Vietnam.
Ni kommer att sukta efter tiden då nån försökte göra era liv lättare.
Och när ni är där borta i djungeln och blir beskjutna-
-så kom ihåg att ni inte dör för min skull, för jag tyckte aldrig om er.
-Joan... -Oroa dig inte, jag ska inte gå hem.
Död och pina...
-Jag sa åt dig att låta bli. -Det var ett skämt!
-Hon hittar inte ringknappen. -Vad vill du?
-Joey satte den på Joans fönster. -Jaså?
Ja, och det är respektlöst mot både Joan och mig.
Narrativt, konstlat perspektiv... Var det verkligen Joey?
-Jag sa åt honom att låta bli. -Jag hade inte tolererat det.
-Men det stör inte dig? -Det sa jag inte.
-Ge honom sparken bara. -Jag?
-Kan inte du skälla ut honom? -Du vill inte blanda in mig.
-Då blir du bara en skvallerbytta. -Dr Miller är här.
Skicka in henne.
Vill du ha respekt får du skaffa den på egen hand.
-Oj, ursäkta. -Slå dig ned.
-Är allt som det ska? -Ja.
-Joey, får jag prata med dig? -Vill du ha en?
-Förlåt, okej? -Bra. Gå nu och be om ursäkt.
-Då får hon ju veta att det var jag. -Det var ju du.
-Den var ju kul. -Skulle du visa den för Lane?
-Han skulle gilla den. -Om det hade varit Don på knä, då?
Det är problemet med kvinnliga kolleger. Ni har ingen humor.
-Du är avskedad. -All right, jag ska be om ursäkt.
-Nej, hämta dina saker. -Menar du allvar?
Ja.
-Vi får se vad Don säger om det. -Don vet inte ens vem du är.
-Ledsen att det inte funkade. -Vänta. Det här är helt galet.
Det är bara ett jobb. Du får nytt.
Jag hade visst fel om dig.
-Vad händer? -Se upp. Det är slut på det roliga.
-Det var allt. -Är det sant?
-En litet kryp bet mig. -Vi får höras och ta en drink.
Stan, lägg Vicks på is. Du ska jobba med Mountain Dew.
Muttans makt...
Dessa män kan bli illa till mods av att ta order från nån expert.
-Det är råd från en annan man. -Inte om han vet mer.
Jag kan bildelar. Jag var bilförsäljare.
-Ja, men vi måste ändå göra det. -Gud, så tråkigt...
Jag är nog hungrig. Ska vi äta nåt?
-Beställa hit? -Nja, du ser ju rätt uppklädd ut.
Vi kan ta med oss Fillmore bildelar om du vill.
Bara för att förtydliga: Vill du äta middag med mig?
Ja.
Du bjöd ut mig första gången jag kom hit. Vad skulle vara annorlunda nu?
Tidpunkten kändes rätt.
Vi kan göra så. Du kan bjuda ut mig på en framtida träff-
-istället för mitt i arbetet, som om det vore en plötslig idé.
Det skulle jag kunna.
Är lördag kväll tillräckligt framtida?
Inte vanligtvis, men du har tur.
Bra.
Då så.
-Jag har nog för att fortsätta. -Okej.
-Hej då. -Hej då.
-Det är Francine. -Kom in.
Jag är helt uppäten.
Det här är min potatissalladsskål, men den här är din.
Henry har inte hunnit köpa en.
Åh, Betty. Han är så ambitiös.
-Han är arg på mig. -Varför det?
Åh gud, bara jag klarar mig genom helgen.
Det är en tvåårings födelsedagskalas, du får hjälp och ingen bryr sig.
Jaha... Kommer han?
Jag berättade om det. Jag hoppas bara att han inte kommer och förstör allt.
Vi sprang på honom i stan. På en träff.
Bethany Van Nuys. 15 år eller nåt.
Jag uppförde mig illa. Henry kunde inte förstå det.
Varför låter du honom irritera dig? Vi ser honom med småtjejer.
-Carlton säger "den sorglige jäveln". -Det bara verkar så. Han lever livet.
Han får inte både familjen och det där.
Åh, Betty. Du har haft sån otur.
Var bara försiktig. Don har inget att förlora och du har allt du kan önska.
Jag vet inte om du hörde, men jag gav Joey sparken.
Jag hörde det. Skönt för dig.
Ursäkta?
Nu vet alla på kontoret att du löste mitt problem och hur viktig du är.
Vad är det med dig? Jag försvarade dig.
-Du försvarade dig själv. -Jaså?
-Teckningen var vidrig. -Jag hade redan ordnat det.
En middag med mr Kreutzer på Sugar- berry hade räckt för att slippa Joey.
Resultatet hade blivit detsamma.
Du vill vara en storfräsare.
Men oavsett hur mäktiga vi blir här kan de fortsätta rita teckningar.
Du visade att jag är en obetydlig sekreterare och du en humorlös subba.
Trevlig helg. Hej då, Peggy.
När en man kommer in i ett rum har han med sig hela sitt liv.
Han har en miljon anledningar att vara var som helst. Bara fråga honom.
Om man lyssnar berättar han hur han hamnade där.
Hur han glömt vart han var på väg, och sen vaknade.
Lyssnar man berättar han om gången då han trodde att han var en ängel.
Eller drömde om att vara perfekt.
Sen ler han vist, för att han insett att världen inte är perfekt.
Vår svaghet är att vi vill ha så mycket mer.
Vi är fördärvade för att vi får de sakerna.
Och önskar oss det vi hade.
-Du luktar gott. -Du också.
Av...klor.
-Jag har simmat. -Känns det som sommar?
-Det rensar tankarna. -För den kreativa processen?
För nåt.
Jag har varit lite nere på sista tiden.
När man väl tar sig i vattnet blir man viktlös, och svettas inte ens.
Och efteråt är man helt utmattad.
-Jag har sett fram emot det här. -Det är svårt att få bord här.
Du skulle ha ringt mig. Jag känner en kille.
Jaså? Och vem är det?
Min far.
Många som levererar till restauranger känner folk som känner min far.
Menar du...?
Inte min far. Bara hans vänner. Han äger en godisaffär.
Och med det följer ett visst ansvar.
Intressant.
Hur är han?
Han är en stilig småskurk, precis som du.
Två glas Chianti.
När jag är nere tittar jag i almanackan.
Det finns oftast nåt betydelsefullt att se fram emot.
Det har jag aldrig märkt.
Min tvååring fyller år.
-Men jag ska inte dit. -Varför inte?
För att jag inte är välkommen där.
Han tror att den andre mannen är hans far.
-Det kanske är lika bra. -Han lär sig om världen av dig.
Det var gott.
Även om jag betett mig tvärtom, så beundrar jag ditt arbete.
-Det var trevligt att höra. -Berätta om dina yrkeshemligheter.
Hur får du dem att göra som du vill?
Aisopos skrev en fabel om vinden och solen.
Vinden och solen tävlade om att få en vandrare att ta av sig rocken.
Vinden blåste hårt på honom, men vandraren drog bara rocken om sig.
Men solen sken på honom, varmare och varmare-
-och till slut tog vandraren av den.
Och sensmoralen är?
Vänlighet, ömhet och övertalning vinner, där tvång misslyckas.
Aisopos skrev antagligen det på bara tio rader.
Han är väldigt ekonomisk.
Du menar alltså att du vill ha min kavaj.
-72nd och Broadway. -Tack.
-Var bor du? -Bara runt hörnet.
-Jaså? -Ja.
Men jag ska bara följa dig hem.
Varför det?
För att jag inte kan gå längre än så just nu.
Och jag är inte redo att säga god natt.
Det var inte vad jag väntade mig.
-Hej, Francine. -Hej, Don.
Pappa!
-Vad gör han här? -Det är ingen fara.
-Varsågod. - Hälsa på pappa. -Grattis på födelsedagen!
Vi har allt.
Översättning: Anders Enerlöv www.broadcasttext.com